Det är intensivt i operationssalen...
...när liv står på spel
och man rör vid hjärnor som om de var av modellera.
Man länkas samman med kirurgerna man arbetar med.
Banden är oförstörbara, går inte att beskriva.
Det är intimt att bindas samman på det sättet.
Är ni vakna?
-Nej. -Ja.
Oavsett om man gillar det eller ej blir man en familj.
Den elaka häxan är död.
Metaforiskt sett eller på riktigt?
-Vem pratar vi om? -Hahn.
Hon står inte med på tavlan. Hennes operationer är inställda.
Jag vet inte hur eller varför, men Hahn är borta.
Synd, hon var jätteduktig.
Ni pratar inte med mig.
Hej, är Grey hemma?
Ja.
Döden! Var är du, Döden?
-Döden! -Dö!
-Herregud, det är... -Evigheter sen.
Du ser ut som...
Döden!
Är killen i pyjamas din kille? l så fall är han sexig.
Eller hur?
-Vem är du? -Sadie. Vem är du?
Jag är Cristina.
De reste tydligen runt i Europa tillsammans.
Innan läkarutbildningen.
Hon sparkade nästan ut mig ur sängen!
Så hemskt.
Och Döden? Meredith heter Mer.
Stackars dig.
Hon har aldrig ens nämnt henne. Hur nära vänner är man då?
Nära nog för att sparka ut oss.
Välkommen till min värld.
Hon är anledningen till att jag pluggade till läkare.
Om en latmask som Döden kunde skära i folk kunde jag också göra det.
-Hon är ingen latmask. -Du skulle bara veta.
Nej.
Så du valde att jobba på ett bårhus?
Ja. Allt det roliga utan några regler.
Men jag blev uttråkad. Jag ville ha blod som forsar.
Och nu är du här. Helt otroligt.
Hurra.
lz, kommer du?
-Ett ögonblick bara. -Jag fattar.
Hahns patient påminde dig om Denny, men Hahn är inte ens här längre.
Det tillhör det förflutna.
Det förflutna, lz.
-Du förstår inte. -Men kanske.
Om du pratar med mig.
Okej.
Vi ses därinne.
-Jag går. -God morgon.
-Jag går rakt fram. Ensam. -Du ser söt ut. Trött, men söt.
Har jag sagt att jag gillar det korta håret?
Nu går jag runt hörnet. Ensam.
Min kattunge rev mig. Han älskar att rivas.
-Gillar du katter? -Jag menade hårborste.
Jag har en rivig hårborste.
Solo-operationer står på spel, Trean. Du får inte bete dig konstigt.
-Eller vara skadad. -Jag har koll.
Jag skickar dig till plastiken, långt, långt borta. Stick.
Vet du nåt om en hjärtkille som heter Dixon?
Det är inte en kille. Virginia Dixon känner jag till.
En otrolig karriär, jättelåg mortalitet...
-Kommer hon hit? -Ja, idag.
Heterotopisk hjärttransplantation. Det är min patient.
Varför är det inte min patient?
Så hon var din första Cristina?
Varför kallar hon dig för Döden?
Det är nog bäst att jag inte berättar det.
Pedia strimlar sina små armar.
Jag vet inte varför H for iväg med de flygande aporna.
-Översätt. -Lexie skär sig kanske i hemlighet.
-Vi vet inte varför Hahn slutade. -Gör Lexie det?
-Jag vet inte. -Vad tänker du göra?
-Ingenting. -Det går inte.
-Hon är din syster. -Och?
-Och din familj. -Jag förstår inte.
Lexie är din familj.
Glöm det.
-Hej, dr. Hunt. -Dr. Yang.
Tack.
-Vad har vi? -Klämskador.
-Om ett par minuter. -Vad vet du om Hahn?
-Hon har slutat. -Ja, men varför?
Jag vet inte.
-Ni är vänner. -Jag vill inte prata om det.
Jag vill ha blod och tarmar och trasiga ben.
Nån så mosad att det tar hela dan att fixa.
Jag vill operera. Jag vill inte prata om Hahn.
Okänd man. Det tog lång tid att få loss honom.
Han låg i en sopbil. Multipla klämskador,
öppna frakturer, GCS tre. Vi kunde inte haka av honom.
-Haka av honom? -Lårbenet har gått av
och punkterar bålen. Han är spetsad.
På sig själv?
En människokringla.
Det duger.
-Oj. -Kolla pulsen i knävecket.
-Ingenting. -Eftersom hans knä är här borta.
Sov han i bilen när de började krossa soporna?
Vilken dålig dag.
Jag är här. Vad har jag missat?
Stå där och håll käften.
Normal andning. Båda sidor. Otroligt.
Vi måste göra röntgen och ultraljud.
Sökte ni oss?
-Ja, jag. -Jaså? Det var nåt nytt.
Det här med. Jag har sett killar delade på mitten, amputationer,
killar utan inälvor, men inget som det här.
Kan ni hjälpa till?
Man anställer folk när man är nummer ett, inte 1 2.
Men du måste vara min ambassadör idag.
Visa dr. Dixon Seattle Grace.
Hon är en investering, hon får en titel och forskarpengar,
-men... -Men vad då?
Hon är lite annorlunda. Speciell.
-Så idag är vi charmörer, Bailey. -Det klarar jag.
-Är Dixon galen? -Ursäkta mig?
Jag har haft nog med sådana.
Jag har också haft dåliga dagar. Du har inte ens träffat henne.
Du hörde chefen. Vårt jobb är att imponera på dr. Dixon idag,
-så gör det. -Jag har dr. Dixons journal.
Jag ser fram emot det här.
-Gör inte det, hon är speciell. -Karev?
-Mår du bra? -Ja.
Okej, här kommer hon.
Dr. Dixon! Hej.
Välkommen till Seattle Grace. Trevligt att ha dig här.
-Jag är dr. Bailey. -Jag tog med min egen rock.
Jag ska göra en hjärttransplantation. Jag jobbar med hjärtan.
Ett ingrepp som Christiaan Barnard började med 1 967.
Jag jobbar med hjärtan.
Dr. Webber. Vi pratades vid i telefon.
Karev, hämta de senaste provsvaren åt dr. Dixon.
Stevens, låt oss förbereda patienten.
Okej, hon är lite speciell.
Lårbenet är krossat. Förutom biten i bålen.
Benet går inte att rädda.
Benbiten sitter fast under nyckelbenet.
Halskotorna verkar hela.
-Svårt att veta utan CT-röntgen. -Varför röntgar vi inte?
-Det skulle inte synas. -Vilken dum fråga!
Vi har ont om tid. Med såna här värden...
Han kanske inte ens klarar en operation.
Tur att han är medvetslös.
Vi kan inte göra nåt förrän vi får bort benbiten från nyckelbenet.
Yang, Grey, nya tjejen, håll i axlarna. Ordentligt.
-Jag tar halskotorna. -Jag tar bålen.
Jag tar hand om höftledsdislokationen.
Så fort benet är ute måste vi stoppa blödningen.
-Bättre än att jobba med lik, va? -På tre.
Ett... två...
Tre!
Benet är verkligen...
Tryck på nyckelbenet, så drar jag...
Okej, nästan klart. Fortsätt så.
Lite till. Sloan, rotera hans knä till höger...
-Flusha tio morfin! -Sluta!
Lik gör inte så.
-Håll er lugn, sir. -Vad håller ni på med?
Vad heter du?
Bort med er! Rör mig inte, det gör ont!
Gör som han säger. Rör honom inte.
Rör honom inte!
Tack.
-Vad heter du? -Timothy Miller.
Mr Miller, du måste opereras.
Jag kommer väl att kunna gå?
Vi försöker rädda ditt liv.
Kardiologavdelningen är stor
och välutrustad med all...
Den första transplantation som fungerade gjordes den 7:e september 1 896
av dr. Ludwig Rehn, i Frankfurt, i Tyskland.
Okej.
-Jag vill inte avbryta. -Varsågod...
Uppdatera dr. Dixon.
Dr. Stevens förbereder din hjärtpatient för operation.
Operationen skulle ha gjorts för sex år sen, men hjärtat var för litet då.
lstället fick ett donerat hjärta hjälpa det gamla.
-En piggyback... -Heterotopisk transplantation.
Piggyback är talspråk. Gör inte så.
Vill du träffa patienten?
De sa att hjärtat tillhörde en liftare som blev påkörd av en bil.
Och nu ser jag liftare hela tiden.
När jag kommer fram är de borta.
-Du tror väl inte på det här? -Jag skulle inte ha tagit emot hjärtat.
-Jag förstår inte... -Vi Navajo-indianer rör inte de döda.
Vi rör inte deras tillhörigheter, själen håller sig kvar där.
Så att ha en del av ett lik i bröstet, det är...
Mina vänner som följer de gamla sederna bönade och bad.
-Jag borde ha lyssnat. -Jag förstår inte.
Du tror att du hemsöks av ditt transplanterade hjärta,
men nu ska du få ett nytt?
Nej! Det är det jag försöker säga. Jag vill inte ha det!
Jag vill att ni ska ta bort det gamla.
Det är dumt tänkt. Ta hjärtat. Ta det om de erbjuder dig det.
Sa han just att han inte vill ha hjärtat?
-Ja. -Clay Bedonie, är du medveten om
att utan ett nytt hjärta kommer du leva ett kort liv, på sjukhus,
och sen dö plötsligt, under plågor?
Det är det jag menar.
Fem parallella stygn per sår, sen byter vi.
-Säkert att jag är bedövad? -Kom igen.
När en av våra ST-läkare får göra en solo-operation
får en av oss assistera. Vi har ett mål. Fokusera på det.
Solo-operationer, det är värt det.
Hej, kan nån ta hand om de här proverna och röntgenbilderna?
Visst.
Det här verkar vara ett trevligt ställe. Vad gör ni?
Det är bara för AT-läkare. Hitta ett eget ställe.
Förlåt.
Solo-operationer. Det är värt det.
Jag dör om jag inte kan gå.
-Vi försöker rädda benet. -Jag är hemlös.
Jag överlever genom att gå, det är så jag klarar mig.
Marion Street mellan 02 och 06,
sen till Hadley Bridge
där jag stannar till 06.30.
Sen går jag till Belltown och sitter vid vattnet.
Blir det problem går jag tillbaka till 4th Street.
Jag är hemlös. Jag måste kunna gå!
Vad ska jag göra?
Dina skador är kritiska.
-Om du inte opereras... -Kommer jag att kunna gå?
Då vill jag inte opereras!
Okej.
Ni hörde vad han sa. Ingen operation.
Jag vet att du försöker säga vad du tycker är bäst.
-Det här är fakta, inte åsikter. -Jag säger att...
Han lever hellre ett kortare liv utan att vara hemsökt
än tvärtom.
Jag säger inte att jag håller med...
Jag ställer mig här borta.
Det var en bra idé.
Hjärtat som ni tar ut, vad händer med det?
Det hamnar i sjukhusavfallet.
Jag behöver hjärtat till en ritual.
Vi har lagar. Vi har regler. Regler är regler.
Vi kanske kan kompromissa.
Vi kanske kan
ge honom det gamla hjärtat så att han kan genomföra ritualen,
och sen ge honom en chans att överleva med det nya hjärtat.
Nej.
-Det funkar inte så. -Jag skulle fortfarande vara hemsökt.
Fast av ett nytt spöke.
Vi har lagar. Regler är regler och lagar är lagar.
Nej.
Ingen operation? Du går bara?
Jag respekterar patientens önskan.
-Han har ett öppet sår. -Som vi behandlar.
-Han är döende. -Du kan inte bara gå.
Det är min akutavdelning.
-Din akutavdelning? -Vi räddar liv här.
Vi lappar inte bara ihop patienter och låter dem dö.
Klarar du inte det, åk tillbaka till öknen
och låt oss göra våra jobb.
Dr. Torres, säg...
...att du kan komma på ett sätt att ge vår patient nya ben.
Höger lårben är förstört. Höften och halva bäckenet med,
men med några spikar här och kanske en platta här...
Vissa benfragment går att använda.
Vi har nåt att börja med. Vad tror ni?
-Häftigt. -Hon pratade inte med dig.
-Det är hennes första dag. Var inte... -Hon är AT-läkare.
Det han behöver är ett helt nytt ben.
Jag kan kanske göra det. Det är många pusselbitar.
Jag måste bara lista ut vilken utrustning jag behöver.
-Som lego. -Det är mer avancerat än så.
Det är precis som lego.
Hämta allt titan vi har.
Okej.
Våra sjukhusregler ska specificera
att vi måste respektera alla patienters religioner.
-Reglerna? -Jag ber dig att tillkännage en regel
för vår avdelning.
Att vi respekterar patienternas tro?
-Ja. -Är inte det vanligt hyfs?
-Jo. -Så varför måste jag tillkännage det?
Dr. Dixon förstår inte vanligt hyfs, men hon förstår regler.
Om det är en regel är allt bra.
Är det inte en regel har vi en förbannad patient
och en ilsken kirurg,
och det bådar inte gott för en framgångsrik hjärtoperation.
För att inte tala om bristen på charm.
Vill du ha en regel?
Jag är här som vittne. Lyft höger hand,
lägg den vänstra på läkarboken.
-Det är en regel. -Tack.
Dr. Dixon? Jag är Cristina Yang. Jag är ST-läkare.
Jag har alltid fokuserat på kardiologi.
-Jag ser fram emot... -Fick de andra sluta?
-Vilka andra? -Den svarta, den manliga,
den med gult hår.
-Inte vad jag vet. -Så varför pratar du med mig?
Vad hände med Hahn?
Vad som än fick henne att sluta, så måste det gå att fixa.
Hon blev väl inte sparkad?
-Hon kommer inte igen. -Det vet du inte.
-Jo, det gör hon. -Hur då?
För att hon inte...
Det är bara för...
Vi bråkade.
Meredith och jag bråkar hela tiden. Vi jobbar fortfarande ihop.
Det är inte som att Hahn var din flickvän eller nåt.
Herregud. Var hon din flickvän?
Vi visste inte... hur det låg till än.
-Är du lesbisk nu? -Jag vet inte.
Du var kanske "enbisk"?
Eller "tvåbisk". Men nu är det slut.
-Mår du bra? -Ja. Lämna henne ifred.
Här kommer jag med en massa titan.
Hej.
Kom igen nu...
Hej, Lexie. Hur mår du?
-Är allt okej? -Är det nån som har sagt nåt?
-Har jag gjort nåt? -Nej, jag frågar som nån
som är släkt med dig om det är nåt som oroar dig.
Så, inte som en chef eller ST-läkare som håller ett öga på mig?
Nej, jag bryr mig. Jag undrar bara
om du hanterar din tragiska smärta genom att stympa dig.
-Skär du dig? -Nej!
Lilla Grey, Torres försöker slå världsrekord
i flest antal titanstavar i en och samma patient. Kommer du?
-Lilla Grey? -Lilla Grey, stora Grey.
Då vet jag vem som är vem.
Ja, jag kommer strax.
Kan ni inte låta mig dö ifred?
Dina värden ser dåliga ut.
Det är inte bra.
-Jag har varit med om värre. -Visst.
Det kan jag tänka mig.
Var inte sån.
Titta inte på mig som om jag är en tragisk hjälte...
...med en hemlighet.
Du har en historia. Det har vi alla.
Det gick dåligt i livet,
och jag kunde inte komma tillbaka.
Jag förlorade.
Jag kunde inte komma tillbaka.
Det gick dåligt, och...
Jag kunde inte ändra på det.
Vi måste ta en paus i några dagar.
Folk börjar bli misstänksamma. Jag anklagades för att skära mig.
Ha på dig långärmat då.
Jag visste inte att fler fick komma hit.
Skojar du? En hemlig klubb för AT-läkare?
Det är min grej.
Vi måste ta mindre risker.
Mindre risker? Kom igen, ni har en dörrvakt.
Ni använder mer bedövning för tre stygn
än för ett thoraxdrän där uppe.
Ni gör det här för att lära er nya saker,
men att vara försiktig begränsar en.
Jag håller inte med. Det enda säkra sättet är att...
Aj .
Vem vill sy?
Jag.
-Tänker du berätta om Döden och Dö? -Nej, men jag pratade med Lexie.
-Nu måste du hjälpa mig. -Med vad?
Be Mark att hålla lille Sloan borta från lilla Grey.
-Stöter han på dig? -Nej! Inte min lilla Grey, Lexies.
Det sista hon behöver är Sloan som beter sig som en manlig hora.
Be honom att hålla sig borta från lilla Grey.
-Jag ska försöka. -Lilla Grey, Derek. Lilla Grey.
Sa hon...
-Sa hon adjö? -Nej.
Mår du bra?
Ser jag ut att må bra?
Du ser bra ut.
Då mår jag bra.
Så, ritualen för att avvärja hemsökelse varar alltså i nio dagar?
Det börjar med det.
Tänker du slösa bort nio dagar på det?
-Dr. Stevens... -Ja?
Varför är du så intresserad av hemsökelse?
Kan spöken göra saker? Kan de få saker att hända?
Jag har haft två patienter i rad
som har påmint mig om min döda fästman.
Hjärtproblem och LVAD.
Kan det vara han som ger mig dem?
Izzie, kom igen.
Är ditt spöke här nu?
Jag... Jag vill inte fråga, men...
Du vill inte att jag ska assistera.
Jag tror inte att det är nåt fel, det är bara det att...
Jag vill inte ha fler spöken i operationssalen.
-Mr Miller... -Vad är det som krävs
för att man ska få lite lugn och ro här?
Du känner dig utmattad och yr på grund av blodförlusten.
Du förblöder sakta.
-Försöker du skrämma honom? -Nej.
Jag kollar om han vill dö eller om han tror att det är kört.
Mr Miller, du överlever på gatorna, så jag vet att du kan kämpa.
Det är ingen kamp därute, jag har bara tur.
Hur länge har du varit därute? Tio år? 20?
Du sitter inte i fängelse, du är inte död.
Det är inte bara tur. Du är smart.
Man måste vara smart för att klara sig själv.
Jag antar det.
Det du gör just nu, mr Miller,
att du vägrar att opereras, det är inte smart.
Det finns ett rehabiliteringscenter.
Staten tar hand om det. Du kan bo där.
Mat, härbärge, tills du klarar dig.
Låt oss operera.
Låt oss operera, så fixar vi resten.
Det är det snabbaste jag nånsin har sett nån dissekera adherenser.
Dr. Dixon, vi har en regel gällande
givande av sjukhusavfall till patienten.
-Dr. Dixon? -Vad?
Jag sa just att det finns en regel,
en officiell och mycket specifik regel,
som innebär att om en patient ber om att få tillbaka ett organ
eller en kroppsdel,
och om det har med deras kulturella tro att göra
måste vi respektera patientens önskan
och lämna tillbaka organet.
Det är regeln jag glömde att berätta om.
Skulle de känna till det nere på patologin?
Chefen gör det. Det är hans regel.
Han fastställde det hela. En regel är en regel.
Dr. Karev,
se till att vi följer chefens regel
och lämnar tillbaka hjärtat efter operationen.
Nu börjar jag jobba igen. Klämma, tack.
Vad fan är det där för kladd?
Du ignorerar mig.
Okej, om du tänker bete dig så där...
...då tänker jag bara stå här och vara tyst.
Det där är äckligt.
Du skulle ju vara tyst.
Du verkar inte vilja ha mig här.
Vet du vad jag har önskat varje dag sen du dog?
Att jag skulle få se dig igen.
Jag hade gjort vad som helst för att få se dig igen.
Att se dig och veta att jag inte kan röra vid dig är hemskt.
-Izzie, du kan röra vid mig. -Du finns inte.
Du kan inte finnas,
så det betyder att jag är sjuk
eller att det är nåt fel, och det kan jag inte hoppas på.
Jag kan inte hoppas...
Du finns inte.
Jag är lika verklig som du
eller som det äckliga kladdet där nere.
Rör vid mig.
Izzie... rör vid mig.
-Jag ska bevisa det för dig. -Nej!
Varför är du här? Varför?
Jag är här för dig, Izzie Stevens.
Klämma.
Okej, klart.
Det donerade hjärtat är åtskilt.
-Vi har kanylerna redo. -Nästa steg är LVAD.
Vad är det där?
Det här kan inte stämma.
Hur kan hjärtat slå på egen hand?
Det här kan inte hända. Det borde inte hända.
Hjärtat slår.
Det borde inte slå.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Jag har aldrig gjort nåt liknande. Hoppas att det funkar.
Redo för staven. Hur går det?
Det blöder igenom.
-Testa med fibrin. -Tack, dr. Shepherd.
-Hur går det, lilla Grey? -Bra, jag tar nästa laceration.
Är du redan klar? Får jag se?
Snygg sutur. Bra jobbat.
Tack, dr. Sloan.
-Så, mitt hjärta? -Det började slå på egen hand.
Om det fortsätter så
behöver du ingen LVAD eller annat mekaniskt stöd.
Fantastiska nyheter.
-Det är mycket avvikande. -Inte för mig.
Jag är äntligen fri.
Jag är inte hemsökt längre.
Hjärtat fick vila i sex år,
antagligen tillräckligt länge för att kunna läka.
Det är därför det började slå igen.
Jag har bara läst om det, aldrig sett det.
Du har din tro, jag har min.
-Jag har ingen tro, jag har vetenskapen. -Det är en tro.
En tro på bara det som man kan se och röra vid.
Jag tror på mer än så.
Jag ville bara se hur det går.
Det tar nog flera timmar till, men det finns en chans att jag kan
återuppbygga en mans skelett.
Och vi fick precis veta att dr. Grey syr bättre än Shepherd.
-Det är en överdrift. -Bra jobbat, dr. Grey.
-Och bra undervisat, dr. Yang. -Sir?
Tar man sig tid att undervisa AT-läkarna kommer de ihåg det.
Solo-operationen är inte spikad än,
men fortsätter du undervisa så har du stor chans.
Tack, sir.
-Han chockar, kammarflimmer. -HLR.
Flusha epinefrin och ladda till 360.
Undan!
Tack.
Tack så väldigt mycket.
Vad gör du med det hemsökta hjärtat? Begraver du det...?
Jag bränner upp det. Min medicinman bränner upp det.
Jag får inte ens röra vid röken.
Så är det bara kroppen man inte får röra vid...?
Nej, vi rör inte deras ägodelar.
Vi kan rengöra smycken och metall, men tyg, lakan, kläder,
böcker som de döda ägde... Vi bränner allt.
Själen kan hålla sig fast vid det.
Åh, nej. Ditt spöke.
Du har väl inte kvar nåt?
Död 1 9.22.
Jag byggde hans ben.
Du försökte. Det gjorde vi allihop.
Nej, jag gjorde det.
Jag gjorde mitt jobb.
Jag byggde hans ben,
och ni skulle hålla honom i livet.
Det var allt ni behövde göra. Ni behövde bara...
...se till att han andades.
Ni skulle bara se till att han överlevde
tills jag hade gjort hans ben. Jag gjorde hans ben.
Gå ni, så hjälper jag dr. Torres att städa upp.
-Ring bårhuset. -Vi tar hand om det här. Gå nu.
Gå, allihop.
Bra jobbat, dr. Dixon.
Du följde reglerna väl.
Jag har bara ett intresse. Människohjärtat. Jag älskar det.
Jag tycker om det. Jag vet allt som går att veta om det.
Det är förutsägbart. Det har regler.
Varje kammare har en funktion, varje funktion en rörelse.
Jag gillar färgen. Den är lugnande.
Känner du till Aspergers syndrom, dr. Bailey?
Självklart. Stora svårigheter i sociala situationer...
Jag har svårt att förstå sarkasm eller nedlåtenhet,
men jag vet när jag blir manipulerad och lurad.
Jag tror inte att jag gillar det här sjukhuset.
Jag gillar det inte alls.
Lexie Grey kan verkligen suturering.
-Mark, Meredith är orolig. -Det var inget nytt.
För Lexie. Hon mår visst inte så bra,
och att vara involverad med sin chef kan göra det värre.
Jag pratade om hennes suturering.
Håll lille Sloan borta från lilla Grey.
-Vad? -Lille Sloan
tar inte lilla Grey. Uppfattat?
Sa du precis...?
Det där var äckligt... och fel.
Store Sloan.
Ska du gå hem?
Jag älskar dig.
Jag kommer alltid att älska dig. Du äger en del av mig.
Så, trots att du är borta...
...kommer du aldrig att vara bortglömd.
Det är synd att vi inte hann.
Det är synd att vi aldrig gifte oss och fick barn eller blev gamla ihop.
Jag ville verkligen det.
Jag ville vara din fru mer än nånting annat.
Varför berättar du det här?
Jag försöker låta dig gå så att din själ kan få frid.
Jag har frid, Izzie. Jag är här för dig.
Farväl, Denny.
Jag älskar dig, men farväl.
Jag kan förklara.
Jag lärde dig inte den parallella suturen.
Jag klarar den knappt själv.
Vad ni än gör måste ni sluta med det.
Öva inte på er själva. Det är vansinne.
Sluta med det.
lz?
Jag ser dig.
Jag har sett dig hela dan.
Jag ser att du har det tufft.
Jag vet att du inte vill ha hjälp, men låt mig hjälpa dig.
Vad det än är så kan jag hjälpa dig.
Låt mig hjälpa dig.
Kan du bränna upp den här?
Det är så svårt.
Det är som om... Man fäster sig vid nån,
de blir en del av ens liv, och så vaknar man en dag...
Plötsligt kan man bara tänka på deras...
-En runda till? -Jag köper.
-Berätta. -Om vad?
Det som inte Sadie får berätta.
Det var länge sen. Det är förödmjukande och fånigt.
Fånigt är när en vuxen man säger till en annan
-att inte röra en kvinnas... -Sa du det?
Ja. Jag sa det för att...
...jag gillade att se dig ta hand om din syster.
Jag sa det för din skull.
Så nu är du skyldig mig...
...en historia.
Okej.
Men du får inte berätta det för nån.
Hej...
Jag beklagar att vi förlorade honom.
Det behövs inte.
-Okej. -Det behövs inte.
-Jag behöver inte dig. -Okej.
Banden som binder oss samman kan vara omöjliga att förklara.
De förenar oss även när det inte borde vara så.
Vissa band trotsar avstånd.
Och tid. Och logik.
Herregud. Jag tog farväl.
Jag brände upp tröjan.
Ja, tack ska du ha. Jag älskade den tröjan.
-Du stickade den. -Herregud!
-Izzie! -Herregud.
-Få inte panik. -Du finns inte.
-Jag sa ju att jag är här för dig. -Du finns inte.
-Izzie, se på mig.
Rör vid mig.
Där ser du. Jag finns.
Herregud.
För vissa band...
...finns alltid där.